EN ORIGINALFILM FRA NETFLIX
Så vidt jeg husker, hadde jeg en lykkelig barndom.
Men da jeg ble eldre...
begynte spørsmålene å komme.
Og med spørsmålene... kom lidelsen.
Hvem er jeg?
Hvor kommer jeg fra?
Hva er historien min?
Hvem var de kvinnene hvis navn alltid ble hvisket...
når de trodde at jeg ikke lyttet?
Hvem var de?
BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
CHUBUT-PROVINSEN I ARGENTINA. 1925
Får jeg ta på ansiktet ditt?
Jeg antar det er ting du ønsker å vite.
Ting?
Alt.
Det er umulig å vite alt.
- Er du en førsteårsstudent? - Ja...
Jeg kunne ikke komme de første dagene fordi jeg var syk.
Hvis du ikke tørker deg, blir du syk igjen. Kom igjen.
Kom igjen!
FORFENGELIGHET ER DIN SVAKHET
Tror du de vil ta med fraværsdagene mine i betraktningen?
Slapp av, jeg skal snakke med dem.
Jeg er tredjeårsstudent, jeg jobber her, og rektoren er tanta mi.
La meg hjelpe deg.
Takk.
- Gjør det vondt? - Nei.
Hva med nå?
Nei.
- Nå, da? - Nei.
Jeg heter Elisa.
Jeg heter Marcela.
Fin føflekk.
Denne uken skal vi lære om pronomen.
Kom inn.
- God morgen. - God morgen.
Unnskyld meg, søster. Hun er ny og gikk seg bort.
Hun var syk de første skoledagene.
Men hun er veldig arbeidsom og vil ta igjen det tapte raskt.
- Får hun slå seg ned? - Ja. Takk, Elisa.
Kom hit.
- Hva heter du? - Marcela Gracia Ibeas.
Greit. Vennligst slå deg ned der.
La oss fortsette lesingen.
Mennesker eller gjenstander
kalles ikke bare ved sitt navn,
men også ved ord som erstatter navnet.
Så når de sier:
"Bernardo var veldig lykkelig med sin kone Elvira,
og de levde lykkelig sammen,
hun var lykkelig med ham, og han med henne",
så erstatter "han" Bernardo og "hun" Elvira.
- Du skremte meg. - Virkelig? Unnskyld.
Jeg ventet på deg.
Jeg bor ovenpå med tanta mi og de andre nonnene. Sa jeg ikke det?
- På selve skolen? - Mm.
Jeg vil takke deg.
Det er ikke nødvendig.
Hvordan er det å bo sammen med nonnene?
Hva tror du?
Jeg vet ikke.
Det er et rent helvete.
Selv om de er Guds hustruer, oppfører de seg som kjerringer.
De krangler og kritiserer hverandre støtt,
og de er ikke lykkelige.
Det er som å leve i et harem
der alle kvinnene kjemper om å bli sultanens favoritt.
Men sultanen kommer aldri.
Aldri?
Jeg har aldri sett ham.
Tror du ikke...
på Gud?
Jeg tror ikke på nonner.
Jeg tror ikke på prester.
Ei heller jomfru Maria eller Den hellige ånd. Særlig ikke det.
Og... jeg tror ikke på Gud.
Hva med deg?
Jeg vet ikke.
Jeg tror bare på ting som beveger seg.
Jeg tror på hester. Jeg ville gjort alt for å få en.
Hva med mus? Og katter og hunder, tror du på dem?
På duer og snegler.
Og på maur, på alt.
Du bør komme deg hjem.
Og du må dra tilbake til nonnene.
Ja.
Vi ses i morgen, da.
Vi ses i morgen.
Ha en fin kveld.
- Ikke glem å ta med paraply i morgen. - Nei da.
Hvem var jenta som slo følge med deg?
Hun går på skolen.
Elisa.
Hun hjalp meg med å finne klasserommet.
Rektoren er tanta hennes.
Det er skall i suppen.
Jeg silte den tre ganger.
Du silte den?
På denne skolen må du lære, ja, men ikke for mye.
Ikke for mye, akkurat nok.
Hei, Elisa.
God morgen, Elisa.
Hvordan går det, Elisa?
Hei, Elisa. Hvordan går det?
Elisa...
Elisa, Elisa, Elisa...
Elisa, Elisa...
Du gjorde ikke som jeg sa.
Nei.
Jeg glemte det.
Denne kristne seieren ved Hulen i Covadonga
er et resultat av den kristne tro.
Den næret disse kristne soldatene,
som klarte å beseire de mauriske troppene,
som i mine øyne var barbarer.
Isabel og Fernando
Var utmerkede monarker
- Ut av Spania de sparket - Vil du se soverommet mitt?
De mørkhudede maurerne
Nå?
Ja, når ellers?
Elisa...
Hvem er du sammen med?
Marcela, hun er ny på skolen, søster Clara.
Og hvordan ser hun ut?
Hun har...
rødt hår.
Eller snarere gulrotfarget.
Hun har mange fregner.
Og hun er kjempefeit!
- Er du sikker? - Og invalid.
Hadde jeg ikke kjent deg, ville jeg sagt at du løy, Elisa.
Hadde jeg ikke kjent deg...
Det er her jeg leser og tegner.
De lar meg i det minste være i fred.
Vil du at jeg skal dra?
Nei, ikke du.
Jeg mente nonnene og tanta mi.
Vet du hva de sier til meg støtt?
Nei.
At jeg snart bør finne meg en mann og gifte meg.
Hvis ikke må jeg bo sammen med dem for alltid.
Hele dagen, hver eneste dag.
Pappa sa jeg ikke skulle kaste bort for mye tid på skolen.
Og at lærere har et dårlig rykte.
Og at jeg bør gifte meg nå før jeg blir gravid.
Og hva sa du til ham?
Og du, hva sier du til dem?
Jeg spurte først.
Jeg sier...
Jeg sier akkurat det de vil høre.
Jeg også.
Men jeg vil gjøre alt annet enn å gifte meg med en mann. Alt annet.
Jeg vet ikke om jeg vil gifte meg.
Jøye meg!
Du er usikker på mange ting.
Om du tror på Gud, om du vil gifte deg.
Finnes det noe du er sikker på?
Jeg vet at jeg bodde på barnehjem frem til jeg var ti.
Jeg sov sammen med 40 andre jenter i potetsekker.
Mens rotter krøp fritt rundt.
Jeg spiste utvannet suppe full av døde edderkopper.
Det var kun lidelse... og skitt.
Og messer.
En morgen, helt plutselig...
kom en kvinne og sa hun var moren min.
Min ekte mor.
Hun brakte meg til et hus med en mann som sa han var min far.
De klemte meg aldri...
De sa heller ikke hvorfor de i ti år lot meg tro de var døde.
Jeg vet ikke om de var mine foreldre.
Så hvis jeg ikke engang vet det...
hvordan kan jeg vite om jeg tror på Gud?
Eller ekteskap? Eller noe annet?
Tilgi meg, Marcela...
Jeg visste det ikke.
- Jeg drar til timen. - Jeg er lei for det.
Kan du tilgi meg?
Jeg er Elisa, Marcelas klassekamerat.
Hun lånte meg denne boken i morges og...
Jeg ville bare gi den tilbake. Får jeg...?
- Jeg gir den til henne. - Vær så god.
- God natt. - God natt.
Fra klassekameraten din.
Hun glemte å gi deg den.
Visse bøker er ikke bra for oss.
"Kjære Marcela...
Jeg ville aldri såret deg med vilje.
Jeg sverger.
Tro meg.
Tro meg og tilgi meg.
Med kjærlig hilsen Elisa."
"Med kjærlig hilsen Elisa."
Marcela...
Faren din tar feil.
Bøker...
Hva?
Hva er det med bøker?
Jeg leser i smug når faren din ikke ser meg.
Det er ikke sant.
Emilia Pardo Bazán.
- Jeg drømte... - Jeg drømte...
- Du begynner. - Nei, du.
Jeg drømte om deg.
Du tuller.
Jeg drømte om deg.
Virkelig?
Ja.
Vil du ikke si hva du drømte?
Nei.
Aldri.
Hva med deg?
Ikke jeg heller.
Vet du hva jeg har tenkt hele livet?
Om hva da?
Noen ganger går jeg her...
Jeg går bort til vannet.
Så lukker jeg øynene og drømmer.
Du drømmer?
Jeg drømmer at jeg krysser havet på en hest.
Så når jeg land...
og det er Argentina.
Og jeg fortsetter å ri hesten i timevis.
Uten å bli sliten.
Det er en absurd drøm, for jeg har aldri ridd en hest og...
jeg er redd for havet.
Du... Hva gjør du?
Dette er virkelig, ikke sant?
Det er ikke en drøm?
Det er ikke så kaldt i drømmene våre.
Du bør dra.
Skolen er langt unna.
Det gjør ingenting.
Vi ses i morgen.
Marcela, jeg...
- Det er så mange ting... - Elisa.
De venter på meg inne.
La meg fortelle deg en.
Hva?
Hvis jeg dør her og nå...
vil det øyeblikket med deg i havet...
være mitt livs lykkeligste øyeblikk.
En dag skal jeg kjøpe en hest til deg.
La henne dra, jeg har det bra.
- Hun blir her for å passe på deg. - Jeg har det bra.
Det holder.
Du får ikke dra til skolen i dag.
- Hvorfor ikke? - Du må ta deg av moren din, hun er syk.
Jeg har det bra. La henne dra.
Marcela blir her i dag.
Dermed basta.
Portugal er delt opp i tre naturlige regioner,
nord, midten og sør,
som består av Alentejo og Algarve.
Den nordlige regionen består av Minho-provinsen og Serra da Estrela.
Vet du hva?
Kroppen min er dekket av føflekker.
Og en dag...
vil du la meg se dem?
Vent her.
"Mørket lot ikke noe annet bli sett enn gatens ærverdige omriss.
Både linjene og detaljene ble skjult av nattemørket."
Hva gjør hun her?
Dette er Elisa.
Hun tok med leksene mine.
Siden jeg ikke var på skolen i dag.
Dra.
Min datter...
Du og jeg må ta en prat.
Om hva da?
Jeg må på skolen.
Nei, det må du ikke.
Siden utdanning er så viktig for deg,
sender moren din og jeg deg til kostskole... i Madrid.
Det er en god skole, barnet mitt.
Du vil lære mye mer der enn her. Om tre år vil du bli lærer.
Kostskole eller kloster, valget er ditt.
Jeg ville valgt kloster, men moren din insisterte.
- Hvor skal du? - Slipp taket!
Slutt! Slipp meg!
- Stopp! - Slipp taket!
Slipp meg!
Kjære Marcela...
Fire uker...
tre dager og ni timer...
har gått siden forrige gang jeg kunne lukte deg.
Allikevel føles du så nærme i drømmene mine...
at jeg nesten kan berøre deg.
Alt minner meg om deg.
Alt.
Barna...
Tanta mi, nonnene!
Solen...
Regnet, havet...
Sand...
Arket jeg fyller med ord som bringer meg nærmere deg...
Fjærpennen...
Blekket...
Jeg drømmer ofte om deg, Marcela.
Selv når jeg er våken.
Jeg tegner deg.
Og hvor enn jeg titter, så finner jeg deg.
Jeg savner deg så mye.
Så inderlig mye.
Jeg vil kysse føflekken din.
Din for alltid...
Elisa.
Kjære Elisa...
Jeg leste nettopp brevet ditt.
Å lese ordene dine er som å berøre deg.
Noen dager forestiller jeg meg at jeg er ved din side mens du skriver.
Mens du skriver til meg.
Og jeg ser på deg...
Jeg ser på hver bevegelse...
Hvert ord du gir meg.
Og jeg ser nøye på hendene dine...
På føflekkene dine...
På pausene dine...
På hasten din...
Og på min.
Jeg forestiller meg at alle brevene våre er sydd sammen som et teppe.
Og at vi ligger nakne oppå dem.
Som om alle ordene vi har sendt hverandre,
kan beskytte oss fra kulden...
fra mennesker...
fra avstanden.
Hver går jeg får et brev fra deg...
så klemmer jeg det før jeg åpner det.
Jeg klemmer deg.
Ordene dine demper utålmodigheten min...
frykten for ikke å se deg,
og frykten for at du en dag skal slutte å skrive.
Dine kjærlige ord trenger gjennom huden min.
Jeg tenker at føflekkene mine er ordene dine.
Jeg elsker deg veldig høyt, Elisa.
COUSO I GALICIA TRE ÅR SENERE
Kastanjen...
er en frukt...
med et rødaktig skall.
Kastanjens form...
minner veldig mye om...
et hjerte.
Tegn en kastanje.
Vel? Har alle tegnet en kastanje?
Jeg har Cousos raskeste elever.
Gå inn igjen!
Hvem er hun?
Deg.
- Du har stått ved min side hele tiden. - Hele tiden...
- Og du har vært hos meg hvert minutt. - Hvert minutt...
Du bør be om jobb på skolen i Couso, den er ti kilometer unna min.
- Ti kilometer... - Ti kilometer...
Så blir jeg overført til din.
- Ja, med deg. - Med meg.
- Og vi skal være sammen. - Vi skal være sammen.
- Sammen. - Sammen.
- For alltid. - For alltid.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg.
- God morgen. - God morgen!
Dere kan sette dere.
CALO I GALICIA FEBRUAR 1901
Jeg er frøken Marcela, hva heter dere?
Jeg heter Pedro.
Jeg heter Rosa.
Mitt navn er Celso.
Mitt navn er Rocío.
Jeg heter Rosalía.
Vet dere hva dette treet heter?
DEN HELLIGE TREENIGHET
GUD - HELLIG ÅND - SØNN
Se, to sommerfugler.
Kan dere hjelpe oss litt?
Vi biter ikke.
De er gretne.
Selve...
kroppen...
til...
sneglen...
er...
myk.
Jeg visste at du var her.
Jeg vet alltid når du er i nærheten.
Hva er det brevet?
Min fetter Mario.
Min tantes sønn.
Han har druknet.
Druknet?
Jeg kjente ham knapt. Han bodde i England hele tiden.
Jeg var hans eneste familiemedlem.
- Skal vi spise? - Ja, jeg er skrubbsulten.
Får jeg?
Jeg kan ikke danse.
Hva mener du med det?
Bare én.
Ikke vær bekymret for vennen din. Jeg kan by henne opp etterpå.
Jeg er veldig sint på deg akkurat nå.
Elisa...
Vi må fortsette å late som.
Late som vi er som alle andre.
At vi er akkurat som dem.
Ellers får vi ikke være i fred.
Det vet du.
Ja.
Hva tror du?
Har dere sett på disse to?
Se, så gøy de har det.
Hva er det du vil?
Jeg ville invitere frøken Marcela til dansen neste uke.
Dra til dansen.
Frøken Marcela kan ikke bli med.
La damen si det selv.
Eller bestemmer du over henne?
Lukk opp døren!
Lukk opp døren, skeiving.
Lesbe.
Marcela!
Vet dere hvor klassekameratene deres er?
Er noen syke?
Dere kan sette dere.
Kom frem!
Du vet hva vi må gjøre, ikke sant?
Ja.
Er du sikker?
Ja.
Elsker du meg?
Av hele min sjel.
Marcela, det er ikke for sent å leve et annet liv.
Et liv...
som er normalt.
Ti stille.
Mitt normale liv er sammen med deg.
Ingen kan gi meg det samme som deg.
Ingen.
Noensinne.
Etterpå drar vi til Buenos Aires, der ingen vet hvem vi er.
Ja.
Jeg har ikke sett Elisa på flere dager.
Hun har dratt.
Hvor da, om jeg får spørre?
Til Havanna.
Med noen slektninger.
Hun har allerede satt seil.
Adjø. Jeg går inn.
Vent.
Jeg hører at vennen din har dratt.
Ja.
For et par dager siden.
Til Cuba.
Du er helt alene?
Og jeg er snart tom for ved.
Elisa tok seg av det.
Jeg kan bringe deg litt ved.
Takk.
I dag...
I natt.
Ikke gjør meg til en rømling
For jeg har ikke gjort noe galt
Ei jente blir tatt
Så de kan være sammen
De seiler over havet
Så ingen andre kan kapre henne
Mario...
Jeg ble født samme dag som min kusine Elisa,
men syv år senere,
etter at moren min hadde giftet seg med en engelsk protestant.
Dette er ikke bra, min sønn. Dette er ikke bra!
SANKT GEORGS KAPELL, A CORUÑA
Jeg vet det, fader, jeg vet det. Men omstendighetene...
Alle opptegnelsene gikk tapt,
og jeg ble ikke døpt fordi stefaren min var imot det.
Da jeg var åtte, tok de meg med til England.
Vet du hva jeg drømmer om, fader?
Det eneste jeg drømmer om nå som jeg endelig er hjemme...
er å bli døpt og gifte meg med Marcela.
Umiddelbart, min sønn. I morgen.
- Mener du det, fader? - Ja.
JUNI 1901
Mario...
Tar du Marcela, som står ved din side,
til din ektefelle?
I så fall svar: "Ja, det gjør jeg."
Ja, det gjør jeg.
Marcela...
Tar du Mario, som står ved din side,
til din ektefelle?
I så fall svar: "Ja, det gjør jeg."
Ja, det gjør jeg.
Hermed erklærer jeg dere for rette ektefolk å være, i Faderen, Sønnen
og Den hellige ånds navn. Amen.
Amen.
Hva kan jeg gjøre for dere?
Marcela, mitt barn,
vi hører at du har giftet deg.
Ja, fader.
I A Coruña.
I Sankt Georgs kapell.
Fader Cortiella viet oss.
Og... får vi møte ektemannen din?
Nei, han hviler.
Bare en kort stund.
Hør her, Marcela...
Vi har blitt fortalt at...
så rart det enn høres ut...
at du er gift med...
med Elisa.
Med Elisa, som er utkledd som en mann.
Det er absurd!
Til Elisa utkledd som en mann?
Er det derfor dere er her?
Han heter Mario.
Han er Luisas fetter.
De ligner veldig mye på hverandre.
De er nesten identiske.
- Noe mer? - Be ham komme ut.
Jeg bør...
undersøke ham.
Undersøke ham nøye.
Hvorfor stikker dere nesen i andres saker?
Er det ingen som trenger den siste olje eller en forkjølelseskur?
Vil du vite noe, fader?
Noe som vil overbevise deg om at Mario er en mann, og dere også?
Om noen måneder vil dere få se det selv.
Jeg venter barn.
Marios barn,
min ektemanns barn.
Jeg håper du vil døpe ham, fader.
Dra nå.
Det er omslag i været.
Vi må dra raskere enn vi hadde trodd.
Skulle ønske vi kunne dra til Buenos Aires i morgen.
Jeg er trøtt, jeg går og legger meg.
Elisa, kom ut hvis du er en mann!
Kom ut, din hore!
Hore! Kom ut, din hore!
Hore!
PASSASJERLISTE
Du vet vel hvorfor jeg ba deg komme.
Det er løgner, fader.
Ingenting annet enn løgner.
Folk i Dumbría finner på alt mulig for å stille oss i et dårlig lys.
Det er ren løgn.
Innser du hvilken posisjon du har satt meg i?
Innser du at det dere to har gjort...
er en ren løgn?
Og du og den pokkers kvinnen
vil begge råtne i helvete!
Fader, vær så snill.
Jeg har ikke noe annet valg...
enn å gjøre dette, Mario...
Eller hvem i helvete du er!
Vakter!
Fader, jeg skal begynne.
Ikke gjør dette, fader. Vær så snill.
Jeg ber deg, ikke gjør dette.
Hvis du er en mann... bevis det.
Vær så snill.
Nei!
Jeg er en hermafroditt, jeg sverger!
Pokker ta deg, kvinne.
Alle erkeenglenes vrede
vil ramme deg og din...
og den kvinnen!
Hun er min kone.
Og hun heter Marcela.
Les historien om Elisa og Marcela,
et ekteskap uten en mann.
Se på dette.
Slikt gjør ikke mennesker.
Hvordan klarte de å gjennomføre dette?
God natt.
Ok, greit.
- God natt. - God natt. Dere kan dra.
God natt, takk.
PORTO, DESEMBER 1901
Kylling! Ovnsbakt kylling!
Torsken kommer ut nå.
Du, du!
Hva er dette? Våkn opp!
Hvor mye mangler vi?
Vi har nok til én billett.
Om to måneder...
To måneder.
Maria Severa har vandret heden
Og Mourarias gater
Gråter i sinne og smerte
Og Mourarias gater
Gråter i sinne og smerte
Et svart sjal, et svart sjal
Svart som nymånen
Et svart sjal, et svart sjal
Svart som nymånen
Svart som den mørkeste natt
Dere to er under arrest.
Hun har ikke gjort noe galt.
Hun har ikke gjort noe galt!
- Forsiktig, hun er gravid. - Hold kjeft og gå videre!
Denne veien!
Her har jeg et søksmål fra A Coruñas domstol...
der det står at du er en kvinne ved navn Elisa...
og at du ved hjelp av et falskt legitimasjonsdokument
giftet deg med Marcela...
og kom til Portugal.
Jeg heter Mario.
Gi deg, jeg har ikke hele dagen.
Hva er denne farsen du og denne kvinnen har kokt sammen?
Den kvinnen er min kone.
Spanjoler er alltid så sta, egenrådige og brautende av seg.
Vær så snill, sir, hun... min kone...
har ingenting med dette å gjøre.
Hun vet ingenting.
Hun tror jeg er en hermafroditt, at jeg...
Gi deg, er du snill,
Elisa, Mario, eller hva du nå enn heter.
Jeg er ikke en ignorant sogneprest fra en landsby i Galicia
som du og vennen din kan lure uten problemer.
Hvis jeg ber vaktene her og nå
bringe deg til mennenes fengselscelle...
hvor lang tid tror du det vil ta dem å finne ut hva du er?
Hvor lang tid?
Ikke lang tid...
antar jeg.
Er du gravid?
Kom.
Kom hit.
Spis.
Hva vil skje med oss?
Hva er vi anklaget for?
Transvestittisme.
Blasfemi.
Dokumentforfalskning.
Og din venn er anklaget for å være medskyldig.
Og det er bare fra den andre siden av grensen.
Men først må dere svare på anklagene fra denne siden.
Dere vil bli stilt for retten her, og deretter overført til Galicia.
Alt er min skyld. Marcela er uskyldig, jeg sverger.
Hun venter barn.
Barn?
Ta på deg en kjole. Jeg skal be dem sette deg i kvinnecellen.
Får jeg være hos henne?
Ja.
Takk.
Du er et godt menneske.
Bare hyggelig.
Kona mi sier det rett før hun skal skjelle meg ut.
Gå, gå, gå.
Dra.
Før jeg angrer på det
og burer deg inne sammen med de barbarene.
Kom deg av sted.
Marcela...
Mario.
Jeg er Elisa.
Elisa.
Hva kommer til å skje nå?
Jeg vet ikke.
Vi er i det minste sammen.
Sammen, ja.
Tilgi meg.
Jeg lovte å beskytte deg.
- Og se hvor vi er. - Hysj, Elisa.
Du trenger ikke å beklage.
Vi skal komme oss ut herfra.
Vi burde dratt for lenge siden.
Kanskje du har rett.
Jeg frykter at barnet vårt skal bli født her.
Fengselsdirektøren vil hjelpe oss.
Han virker som en god mann.
Vi trenger mer enn bare en god mann.
Hold dere i ro.
Se denne veien.
Klare?
Har du lest om de to kvinnene som giftet seg?
Hvis vi sender dem tilbake til Spania,
må de tilbringe 20 år i fengsel.
Vennligst gi dem dette, med kjærlige hilsener.
Greit, vi skal levere det.
Jeg har en gave til de spanske kvinnenes barn. Vennligst gi dem dette.
Lykke til.
Det er nok berøringer. La oss ha litt orden.
Elisa...
Det kommer!
Er det sant?
Ja.
Det går bra, det går bra.
Pust.
Kom igjen, press.
Press hardt! Det kommer.
Nå. Ja, ja. En siste gang!
- Hun har mye hår. - Jeg vet det.
Hei.
Å, sunn og frisk.
Ei jente. Det er ei jente.
Hva er navnet hennes?
- Ana. - Å, hun er vakker.
GUVERNØRENS PALASS I PORTO
Fengselsdirektør, hva er dette om de to spanske kvinnene som giftet seg?
Kona mi snakker om det hele tiden.
Hun vil til og med besøke dem i fengselet.
Mange har besøkt dem,
det er sant.
De spanske myndighetene presser meg.
De vil stille dem for retten i A Coruña.
Jeg tror de vil statuere et eksempel av dem begge.
De er ikke kriminelle, de er to kvinner som...
Så tåpelig.
Denne torsken smaker jo ingenting.
Hvordan ser situasjonen ut?
En av dem fødte ei jente i fengselet.
Fødte i fengselet?
Akkurat det vi trengte.
Guvernør...
Hvis vi utleverer dem til de spanske myndighetene,
vil de få 10-20 år i fengsel.
Kan jeg regne med din hjelp til å forhindre det?
På lovlig vis, selvsagt.
Selv om det bare er for å irritere spanjolene.
Stol på meg, Deres eksellense.
Smak på torsken og si om den er smakløs.
Nei takk, guvernør.
Vi har nok til begge billettene, Marcela.
Så fort vi kommer oss ut herfra...
Hvis vi drar herfra, utleverer de oss til myndighetene.
Noe er i veien med henne.
Det er luftfuktigheten.
Og dette stedet.
Gi henne til meg.
Nei.
Hva er i veien?
Hun er glovarm.
Doktor!
Vi trenger en doktor!
Det gjelder barnet! En doktor!
Hysj, ro deg ned.
Babyen har lungebetennelse. Hun dør om vi ikke senker feberen hennes.
Jeg kan ta henne med hjem.
La oss dra hjem til meg.
- Hvordan går det? - Hvordan har de det?
Jeg tror hun er utenfor fare.
De sover nå.
Babyen er veldig pen.
Jeg kan ikke takke dere nok for alt dere har gjort for oss.
Det er en ære å ha møtt dere.
Folk flest ville ikke si det.
Vi er ikke som folk flest.
Er vi vel?
Nei.
Har dere ikke barn?
Nei.
Jeg kan ikke holde dere innesperret lenger, Elisa.
Men dere blir deportert hvis jeg slipper dere ut.
Jeg vet det.
Hva om jeg slipper dere ut... Dette er bare et eksempel.
dagen før båten drar.
Og jeg på løslatelsespapirene skriver at dere slapp ut...
to dager senere.
Men først må vi la dem hente seg inn.
Ja.
Selvsagt tjener dere begge på det.
Mer penger til dem.
Jeg bryr meg ikke om resten.
Vi må finne en måte å løse dette på.
Hvor er Ana?
Hun er sammen med Flor.
Jeg ba henne ta seg av Ana til vi er klare.
Marcela, går det bra med deg?
Er noe i veien?
Jeg trodde du ville bli glad for å dra.
Jeg er det.
Tro meg.
Det virker ikke slik.
Snart slipper vi ut av dette fengselet.
Dette fengselet er helt greit.
Problemet er verdenen der ute.
Der vi er karnevalmonstre.
Der folk stirrer på oss.
Der de ler av oss.
Der det er ingen vei ut...
Og det aldri vil være det.
Det var derfor vi giftet oss og diktet opp Mario.
Det var derfor jeg fikk datteren min.
Jeg trodde de ville tro på oss.
Hvorfor gjorde jeg dette mot Ana?
Hvordan kunne jeg det?
- Elskede... - Elisa.
Hør på meg.
Selv om jeg elsker deg høyere enn noe annet...
så vil jeg forstå deg om du velger å bli her med datteren din.
Jeg skal vente på deg for alltid, Marcela, for alltid.
Forstår du det ikke?
Det er henne jeg forlater. Henne.
Takk.
Si til henne at vi skal fortelle barnet hvem moren hennes egentlig er.
Det skal jeg gjøre.
Ta godt vare på henne.
Og på deg selv.
Jeg hatet deg faktisk.
I lang, lang tid.
- Tviler ikke. - Men de var veldig gode foreldre.
Helt fantastiske.
Det visste jeg at de ville være.
Var det verdt det?
Alt dette?
Bryllupet, spøkene?
Å havne i fengsel?
Forlate meg?
Var det verdt det?
LIKEKJØNNEDE EKTESKAP BLE LEGALISERT I SPANIA I 2005.
I DAG ER DET BARE LOVLIG I 25 LAND RUNDT OM I VERDEN.
I 72 LAND ER HOMOFILI STRAFFBART.
I 14 LAND GIR DET 14 ÅR TIL LIVSTID I FENGSEL.
I 13 LAND GIR DET DØDSSTRAFF.
ELISA OG MARCELAS EKTESKAP BLE ALDRI ANNULLERT.
Tekst: Rune Kinn Anjum